I 1924 skrev Adolf Hitler "Mein Kampf", min kamp.
En bog fuld af had. Den sidste passage er dette fanatiske udråb:
"En stat, som ikke tolererer race- forurening, vil herske over verden".
Adolf Hitler. Født den 20. april 1889.
Han begik selvmord den 30. april 1945.
Hvordan lykkedes det denne østriger at erobre Tyskland.
Hvordan spredte han had og vold?
Hvordan kunne Hitler og nazisterne trække verden ned i afgrunden?
DEL 1 TRUSLEN
Hvordan var fænomenet Hitler overhovedet muligt?
I "Mein Kampf" skrev Hitler:
"1. Verdenskrig var det mest sublime øjeblik i mit jordiske liv".
I fire år var korporal Hitler kurer -
- som bragte meddelelser for 16. infanteriregiment.
Han løb mellem skyttegravene med soldaternes ordrer.
Det er en farlig opgave.
Han fik tildelt jernkorset.
Han bar altid sit jernkors under nazistpartiets emblem.
Under 1. Verdenskrig mistede han respekten for menneskelivet -
- lige som mange andre soldater i denne forfærdelige krig.
Hitler blev gradvis en fanatisk nationalist.
I skyttegravene opstod en forvirret tanke om -
- at han en dag skulle forsvare sine fortvivlede brødre.
Med andre ord: Gå ind i politik.
Hitler ved, hvordan man udnytter kammeratskabet med krigsveteraner.
Han gør det 15 år senere i en tale til arbejderne i Siemensfabrikken.
Kære landsmænd og tyske arbejdere...
Jeg kommer fra jeres rækker.
Jeg var en af jer, og jeg stod på jeres side -
- i de fire år, krigen varede.
Siden, takket være min ihærdighed -
- ved at uddanne mig og udstå stor hunger, klatrede jeg op.
Men inderst inde var jeg stadig den samme.
En række hændelser fremskyndede hans politiske engagement.
Natten den 13. oktober 1918-
- blev han midlertidig blind af et granatanslag.
Han blev evakueret til et lazaret og siden til Tyskland.
Samtidig måtte tyskerne retirere, og mange blev taget til fange.
Hadet til franskmændene var til stede overalt -
- forstærket af sejrherrernes krænkende handlinger.
Her frarøves en tysk soldats sidste eje, piben, af en fransk soldat.
Fangerne, kejserens soldater, forsøger at bevare deres værdighed -
- på vej mod de samme byer, som de ødelagde gennem fire år.
Resten af hæren indleder retræten i god orden med sine våben.
De vil mærke den bitterhed over nederlaget -
- som højreekstrem propaganda bebrejder upatriotiske elementer.
Altså de, der forhandlede med fjenden.
På dette tidspunkt sker der noget i Hitlers liv -
- som han betragter som et vendepunkt.
Han kommer til hægterne og får synet tilbage -
- på Pasewalks militærhospital nord for Berlin -
- hvor hæren behandler folk for posttraumatisk stressyndrom.
Hitler beretter, at da han hørte, kejseren havde abdiceret -
- afslutningen på monarkiet til fordel for en republik -
- og våbentilstanden 11. november 1918, hørte han en stemme.
Han sagde: "Denne stemme bad mig befri det tyske folk" -
- "og genoprette Tysklands storhed."
Hitler holder aldrig op med at overdrive denne hændelse.
Han forvandlede hospitalet til et tempel -
- tilegnet hans mirakuløse mission.
Over hans buste blev denne sætning fra "Mein Kampf" indgraveret.
"Og derfor besluttede jeg at gå ind i politik."
Til denne hallucination tilføjede Hitler sin besættelse.
I hans øjne blev den tyske ørn dolket af jøderne.
I "Mein Kampf" skriver han:
"Havde vi blot én gang i krigen brugt giftgas mod 12.000-15.000-
- af de hebraiske sataner -
- havde de mange millioner døde ikke været forgæves.
Siden 1916 havde den kejserlige hærs leder -
- feltmarskal Hindenburg og hans adjudant general Ludendorff -
- i en ubetænksom ultranationalistisk gestus -
- begæret en fortegnelse over upatriotiske jødiske soldater.
Antisemitismen går flere århundreder tilbage og kender ingen grænser.
Plaget af deres skæbne -
- bliver jøderne, hvad enten de er fattige eller tilhører middelklassen -
- periodevis syndebukke i krisetider.
I begyndelsen af det 20. århundrede i Rusland -
- blev de udsat for progromer, massakrer.
Mange af dem, der flygtede, slog sig ned i Tyskland.
Det store spørgsmål er:
Havde Hitler selv jødiske aner?
En af nazistregimets mest velbevarede hemmeligheder -
- er, at han ikke kan bevise det modsatte.
Han ved ikke, hvem hans farfar er.
Hans farfars identitet er ukendt.
Hitlers farmor giftede sig senere med en møller, Johan Hitler.
Han anerkendte sønnen og gav ham sit navn.
Ifølge nazistisk lov opfylder han ikke -
- de såkaldte blodkriterier, som gjaldt for tyskerne.
For at undgå forfølgelse måtte ingen af bedsteforældrene være jøder.
Hitler kunne ikke bevise, at han ikke er jøde ifølge nazisternes kriterier.
Den 20. april 1889 fødtes Adolf Hitler i en katolsk familie -
- i kejserdømmet Østrig-Ungarn i Braunau-am-Inn.
En lille by på grænsen til Tyskland.
Hans far var tolder og enkemand.
Han giftede sig med sin langt yngre kusine -
- hvilket gjorde det til et indavlet ægteskab.
I Hitlers tidlige barndom flyttede familien ofte -
- pga. hans fars nye opgaver langs grænsen.
Han var en mønsterelev, og som otteårig var han kordreng.
Han synger og beundrer præsternes opofrelse -
- og hengivenheden i deres missionsarbejde.
Han bemærkede et underligt kors på klostrets frontispice.
Det bebuder hagekorset, som skal blive nazisternes emblem.
Hitler vil altid huske klostrets kors -
- som en bebudelse af hans skæbne.
I Indien har svastikaen i århundreder -
- været et symbol på menneskehedens evige bevægelse.
I nazisternes bizarre tolkning blev det den ariske races symbol.
En mytisk ren race af lange, blåøjede, blonde mennesker -
- som Hitler tilføjer en hjelm -
- og mystikken omkring en overlegen race.
I vore øjne skal den tyske yngling -
- være tynd og langlemmet.
Hurtig som en hare, sej som læder og hård som stål.
Vi er fast besluttede på at skabe en ny race.
Hitler passede ikke ind i dette ideal som dreng.
Han blev forkælet af sin mor.
Han vender tilbage til det østrigske landskab på vigtige tidspunkter.
Som fx det her, få uger før invasionen af Polen -
- der blev begyndelsen til 2. Verdenskrig.
Hans barndomshjem, filmet af hans elskerinde Eva Braun -
- som hun kaldte: Führeren besøger sit barndoms hjemland".
"Den 12. juni 1939."
Han lægger blomster på forældrenes grave, som det er skik.
Han bærer ikke nag mod sin far, en alkoholiseret tyran.
Men hans mor, døde af cancer i en alder af 48-
- var den eneste person, som Hitler elskede.
Til alle hans fødselsdage våger hun over gaverne.
I de sidste øjeblikke i bunkeren bærer han hendes portræt på sig.
Hitler var uenig med sin far, som helst så ham som tjenestemand.
Hitler var dårlig i skolen og mente, han var hævet over systemet.
Som 19-årig, efter moderens død rejser han til Wien.
Politikken er ikke vigtigst, han drømmer om Beaux Arts Academy.
Takket være en beskeden arv kan han leve en bohemekunstners liv.
Dengang var Wien et af af Europas intellektuelle centre.
Hitler opdagede overklassens livsstil -
- over for hvilken socialisternes røde faner opstod.
Efter at være flyttet hjemmefra ser han alle byens grupperinger.
Tjekker, polakker, italienere, kroater og jøder.
Han skulle senere sige:
"Det var legemliggørelsen af vanhelligelsen af racerne."
Han søger optagelse på Beaux Arts uden at forberede sig -
- for på trods af hans ambitioner, savner han mod. Han kom ikke ind.
Tiden derefter er svær. Det er lige før 1. Verdenskrig.
Han bor på et mandepensionat og lever af at tegne postkort.
Han bruger sin sparsomme indkomst på at se Wagneroperaer.
En ven fortæller, at det bringer Hitler i trance.
Hitler, hvis hverdag i bedste fald er middelmådig -
- drømmer om heltene fra de germanske legender.
En af hans favoritoperaer er Rienzi -
- hvor en ung kriger påtager sig at redde sit folk.
Mobilisering. Hitler er 25 år den 2. august 1914-
- og krigserklæringen forvandler hans mislykkede liv som kunstner.
For at slippe for militærtjeneste var han flygtet fra Østrig.
Nu er han i Tyskland, i München, og rives med af nationalismen -
- som leder hele Europa mod den store massakre.
Hitler ses midt i folkemængden juble over krigserklæringen.
Dette foto dukker belejligt op igen under valgkampen i 1932.
Nazisterne spreder det ud.
Modstanderne påstod, det var en fotomontage.
Men en ting er sikker: Hitler var der.
Han kæmpede i krigen, og krigen forvandlede ham.
Efter fire år vendte han tilbage til München -
- til et Tyskland som stod midt i en revolution.
Hitler var 30 år. En afgørende periode åbnede sig foran ham.
Frem for alt vil han blive i hæren -
- som garanterer orden og stabilitet for præsident Ebert.
Republikken må tackle den marxistiske bevægelse: Spartakusforbundet -
- som forsøger at tage magten, som bolsjevikkerne gjorde to år tidligere.
Hæren knuser dem med hjælp fra frivillige nationalister, frikorpset -
- som blev grobund for det kommende nazistparti.
Hitler deltager med stor begejstring.
Hans vigtigste mål var at få mad og husly -
- og for det ville han gøre hvad som helst.
Han blev meddeler og angav kammerater, han mente var røde.
Hans overordnede, som skulle bekæmpe den kommunistiske ideologi -
- bemærker hans antirevolutionære glød.
De gav Hitler en opgave.
Den politiske omskoling af hjemvendte soldater og krigsfanger.
Hitlers overordnede noterer sig:
"En dygtig taler. Hans fanatisme og populisme fængsler tilhørerne" -
- "og tvinger dem til at tænke i hans baner."
Hitler: "I det øjeblik gik det op for mig, at jeg havde talent for at tale".
Han lærte at bruge teatralske effekter og dominere et publikum -
- som fremgår af denne film fra fra 1933 med originallyd.
Han vidste allerede fra starten, hvordan han kunne øge intensiteten -
- og give tilhørerne det, de ønskede at høre.
I 1919 forkastede han skammen, som Versaillestraktaten forårsagede.
Efter flere måneders indbyrdes diskussion blandt sejrherrerne -
- primært Frankrig, England og USA -
- gav de Tyskland svære fredsbetingelser -
- som om tyskerne alene stod bag det enorme blodbad.
Versaillestraktaten, underskrevet den 28. juni 1919-
- pålægger Tyskland at betale enorme krigsskadeserstatninger -
- hvilket rammer Tysklands økonomi hårdt -
- og bliver et centralt tema i Tysklands klagepunkter.
Tyskland mister også 13% af sit territorium og 10% af befolkningen.
Alsace Lorraine blev igen fransk -
- og Rhinens venstre bred demilitariseres.
En tysk samtidsfilm fordømmer opsplittelsen af landet.
Det værste er adskillelsen af Østpreussen -
- for at rekonstruere Polen, som blev delt i 1700-tallet -
- og dermed får landet adgang til havet.
Den polske korridor resulterer i sidste ende i 2. Verdenskrig.
For mange er kravet om afvæbning af paramilitære grupper -
- endnu en ydmygelse.
De så, hvordan man ødelagde ubådene...
...slagskibene...
...og luftvåbnet.
Tysklands hær blev reduceret til 100.000 mand.
Mod sin vilje hjemsendes Hitler til et Bayern i oprør -
- hvor højreekstremistiske grupper hurtigt spreder sig.
Her filmes han for første gang under en DAP-demonstration -
- det tyske arbejderparti.
Allerede i 1919 har hæren beordret ham til at infiltrere denne gruppe.
I mangel af bedre muligheder beholder han sit medlemskab -
- og udvikler sig til en heltidsagitator.
Politisk set ligger Bayern yderst på højrefløjen.
Magten i Berlin ligger nærmere midten og Weimarrepublikken.
Den er opkaldt efter byen, hvor den nye konstitution netop er vedtaget.
Hitler, forvandlet til en ægte bayrer -
- hyler med ulvene mod novemberforbryderne:
De, som underskrev våbenhvilen og Versaillestraktaten.
Disse anskuelser deles af hæren, især krigsveteranerne -
- som forsamles i Münchens store ølstuer.
En af dem er Burgerbräukeller, hvor Hitler den 13. august 1920-
- debuterer med forelæsningen "Hvorfor er vi antisemitter?"
For Hitler er svaret, foruden hans had mod jøder efter nederlaget -
- at det er den bedste strategi for at tiltrække militante nationalister.
Hitler galvaniserer de radikale i sin lille højreekstremistiske gruppe.
Han bliver deres leder og får en bil. Det viser hans indflydelse.
Hitler skiftede partinavn og forbandt national og socialisme.
Han ville skabe et bredere fundament og vise sin antikapitalistiske side.
DAP blev til NSDAP.
Det nationalsocialistiske tyske arbejderparti.
Forkortelsen blev nazist.
I sit lille hovedkvarter i en ølstue tegnede han sit emblem.
Han skrev i "Mein Kampf":
"Efter mange forsøg valgte jeg et rødt flag for at vise vor sociale side" -
- "en hvid cirkel, som repræsenterede nationalismen" -
- "og et svastika, ariernes symbol, den evige antisemit."
For at beskytte møderne skaber han SA, den militære enhed.
En milits med uniformer fra toldvæsnet i Østrig-Ungarn.
Hans radikalisme får partiet til at vokse fra 2.000 til 20.000 medlemmer.
Tallet tidobles på et år.
Det lykkes takket være en racistisk sekt -
- Thuleselskabet, opkaldt efter et mytisk nordisk kongedømme.
Medlemmerne finansierer et tidsskrift med tvivlsomme midler.
Denne publikation blev den officielle nazistavis under en ny titel:
Völkischer Beobachter, den racistiske "folkelige betragter".
Redaktøren Alfred Rosenberg er medlem i Thuleselskabet -
- og er deres antisemitiske ideolog.
Forvirret, for ikke at sige gal -
- blev han en af dem, der inspirerede shoahen.
Et andet tidligere medlem af Thuleselskabet var Rudolf Hess.
Han blev Hitlers sekretær og en af hans mest fanatiske medskyldige.
En anden tilføjelse er en helt fra 1. Verdenskrig: Hermann Göring.
Han er en af Tysklands mest tiljublede jagerpiloter.
Som mange andre har han svært ved at tilpasse sig det civile.
I Hitler finder han en, som udtrykker hans egne antirevolutionære tanker.
Han bliver nazisternes nr. to og en af kz-lejrenes ophavsmænd.
I 1922 under en politisk march -
- placerede Hitler Göring ved siden af general Ludendorff -
- for at vise veteranerne, at deres hærledere støttede nazisterne.
Ludendorff, en af de ansvarlige for at krigen trak ud -
- er overbevist om, at politikerne forpurrede hans sejr.
Denne teori deles af mange tyske generaler.
Ludendorffs nationalistiske idealer giver Hitler nye perspektiver.
Alle muligheder er åbne.
I Italien har Benito Mussolinis fascistparti taget magten.
Vil Hitler blive Tysklands Mussolini?
1923 bliver det afgørende år.
Den 11. januar 1923.
Chokerede tyskere ser hjælpeløst til, når franske og belgiske soldater -
- tog kontrol over Ruhrområdet, Tysklands mine- og stålregion.
Det skyldtes, at Tyskland nægtede at betale krigsskadeserstatning -
- som de blev pålagt ifølge Versaillestraktaten.
Franskmænd og belgiere krævede betaling i kul.
Den tyske regering beordrer, at folk skal yde passiv modstand.
Minearbejdere og jernbanearbejdere går i strejke.
Franskmændene erstatter de strejkende.
Der er intet kul tilbage til tyskerne.
Situationen bliver meget anspændt.
Den 10. marts 1923-
- myrdes den franske officer løjtnant Pierre Colpin.
Hans kiste køres hjem igennem gaderne -
- og franske officerer slår alle tyskere, som ikke taget hatten af.
Uudslettelige bilder, som nazisterne udnytter til fulde.
Fx. de 13 arbejdere, som blev dræbt af franskmændene den 31. marts.
Og henrettelsen af sabotøren Albert Schlageter.
Nazisternes avis kalder ham for martyr.
De beskylder også sorte franske soldater for voldtægt.
Når han får magten, lader han deres afkom sterilisere -
- og han tager grusom hævn i 1940.
Hitler fordømmer regeringen, som lader Frankrig behandle dem som en koloni.
Tyskerne fryser.
Tyskerne sulter.
De forsøger at stjæle kul fra franskmændene.
Weimarrepublikken må importere kul -
- og betale de strejkende minearbejdere.
De enorme udgifter gør, at man må trykke store mængder pengesedler.
Inflationen stiger drastiske. En dag koster et kg. kartofler en milliard.
Den næste dag koster et franskbrød 460 milliarder.
I denne syden af inflation og arbejdsløshed -
- mobiliserer det ekstreme højre med Ludendorff som sin leder.
Takket være Ludendorff forener Hitler alle veterangrupperingerne.
Han vil gennemføre et statskup, marchere mod München -
- og videre til Berlin.
Hitler siger: "Folket er udsat for så ekstreme økonomiske forhold" -
- "at det vil støtte kommunisterne, hvis vi ikke handler nu".
Takket være medløberne i hæren skaffer nazisterne våben.
Efter en vis tøven forbliver hæren og politiet loyal mod regeringen.
Alt forekommer tabt for Hitler i München.
Men han fastholder, at han og Ludendorff kan få folket med sig.
Han beordrer sine tropper til at rykke frem mod politiets barrikader.
De står ansigt til ansigt med Hitler i sin hvide frakke i midten.
Det her er en af nazisternes fotomontager -
- som skulle sprede myten om Hitlers mod.
Faktisk gemte han sig bag en livvagt, som døde under skudvekslingen.
Politiet åbnede ild og satte en stopper for Hitlers kup i 1923.
Ti år senere, efter at have taget magten -
- indførte Hitler en ceremoni som lignede et hedensk ritual 9. november -
- til minde om de fjorten nazister, der døde under kupforsøget.
Deres navne råbes op hvert år.
Som svar råber tusinder nazister og hitlerjugend: "Til stede!"
Hitler lader opføre et mausoleum i München -
- og tyskere må paradere igennem med armen hævet -
- til ære for dem, Hitler kalder novembermartyrerne.
De skal salutere mausoleet, når de går forbi det.
Selv cyklisterne.
Hitler udnytter endnu en myte om kuppet og skaber en ceremoni til.
Den blodige fane.
Ved den årlige partikongres i Nürnberg -
- tager han den blodige fane fra kuppet -
- og med overdrevne og kraftfulde bevægelser -
- rører han de nye bataljoners faner med den -
- som for at helliggøre dem.
Denne falske nazistiske ceremoni -
- indgår i nazisternes måde at omskrive historien.
Hitler havde forberedt sit kup dårligt.
Det var improviseret og sløset. Han var impulsiv -
- og blæste på konsekvenserne.
Alle de iscenesatte ceremonier hylder en fiasko -
- som kunne have stoppet nazisterne.
Kuppet mislykkedes, og Hitler blev anholdt.
Det nationalsocialistiske parti blev forbudt.
Den store østrigske forfatter Stefan Zweig skrev:
"Derfor var 1923 året, hvor hagekorset og stormtropperne forsvandt" -
- "og Hitlers navn gik i glemmebogen."
Tre måneder efter anholdelsen startede rettergangen mod kupmagerne.
Hitler blev anklaget for forræderi og mordet på fire politifolk.
Disse forbrydelser straffes med dødsstraf.
Ludendorff, som ikke blev anholdt -
- ankommer til retten med sine advokater i en dyr bil.
Han blev straks frikendt af respekt for hans ærefulde fortid.
Eftersom han havde indflydelsesrige venner, blev han frikendt.
Hitler, som har truet med at begå selvmord -
- opdager, at domstolen ikke er så fjendtlig, som han troede.
Han bruger sine taleevner -
- med den sædvanlige svada mod regimet og jøderne.
Rettergangen blev en platform, dommerne viste forståelse -
- og folk strømmede til for at komme ind.
Derfor blev dommen mindre hård, end Hitler frygtede.
Han blev idømt fem års fængsel i en relativt komfortabel celle.
Med udsigt over landskabet.
Hans celle minder om et hotelværelse.
Han må tage imod nazisympatisører når som helst.
En sympatisør medbragte en laurbærkrans til manden, han kalder:
"Inkarnationen af nationens hede ønske."
Hitler må læse de aviser, han har lyst til.
Han begynder desuden at læse Marx.
Rudolf Hess, som fik 15 måneder for sin rolle i kuppet -
- sidder i nabocellen og gør den lille gruppe selskab.
Man diskuterer stridighederne mellem højrepartierne.
Hitlers tilbagevenden bliver efterhånden nødvendig.
Hans medskyldige udtænker en plan for at få ham løsladt før tiden.
Hitler indså, at han snart ville være fri -
- og han ville forklare sit syn på livet og sine politiske principper.
Han dikterede sin bog for Hess, som skrev på en bankmands skrivemaskine -
- og på papir, som Winifred Wagner bidrog med.
Hun er Hitlers yndlingskomponists svigerdatter.
Ligesom Wagner er Winifred racist -
- og hun beundrer sin ven Adolf.
Nazistjournalister redigerede hans hastigt nedskrevne manuskript.
Hitler vil kalde bogen:
"4½ års kamp mod løgne tåbelighed og fejhed."
Men titlen anses for at være for lang og ændres til "Mein Kampf":
"Min kamp."
Selv efter redigeringen er bogen ulæselig.
Men den beskriver Hitlers verdensanskuelse -
- og nazisterne gjorde den til deres bibel.
Den transskriberes som Bibelen og indbindes som gamle bøger.
Hitler skriver om herrefolkets kamp.
Den høje, blonde ariske race.
Den nødvendige ekspansion af livsrum.
Tilintetgørelsen af kommunismen, Frankrig og jøderne -
- som i Hitlers øjne end ikke tilhører menneskeligheden.
Mange mente, at bogen var den rene galskab.
Det var en fatal fejl. Man burde have taget den alvorligt -
- for den ligger til grund for mordet på 50 mio. mennesker.
Hitler løslades 20. december 1924 på grund af god opførsel.
Nu drømmer han, at han er arvtager efter nationens store grundlæggere -
- som fx. Bismarck.
Han sagde:
"Mit fængselsophold gav mig selvtillid, optimisme" -
- "og en bevidsthed om, at intet nogen sinde kunne ryste mig igen."
Men hans rejse gennem den politiske ørken er kun begyndt.
"Mein Kampf" blev en fiasko og udkom i knap 20.000 eksemplarer.
Hitler tilbringer meget tid i den bayerske bjerglandsby Berchtesgaden -
- hvor han lejer en lille hytte.
Han møder en smuk, 16-årig servitrice, Maria Reiter -
- og de har en kort affære.
Hun vil giftes med Hitler, men afvises.
Han foreslår, at hun kan blive hans elskerinde.
Han beder andre om det samme, så intet skal hindre hans mission.
Hun forlader ham.
Han skriver det andet bind af "Mein Kampf".
Han taler om Tysklands ekspansion ind i Rusland for at få livsrum.
Bogen sælger nogenlunde, indtil magtovertagelsen i 1933.
Når Hitler kommer til magten, bliver "Mein Kampf" obligatorisk læsning.
Regimet giver den til nygifte som en bryllupsgave.
Står den ikke i bogreolen, kan man blive anmeldt af hushjælpen.
Den uddeles af Krupps ledelse til pligtopfyldende medarbejdere.
Med alle midler sælges over 80 mio. eksemplarer af "Mein Kampf".
Den oversættes til utallige sprog.
Royaltybetalingerne er enorme og gør Hitler til en meget rig mand.
Den 27. februar 1925 gjorde Hitler politisk comeback -
- i den berømte ølstue, hvor han udtænkte kupforsøget.
Han bekræftede sit lederskab for nazistpartiet.
Dagen efter sker der noget, som vil fremme hans sag.
Symbolet på det tyske demokrati, Weimarrepublikkens præsident -
- socialdemokraten Friedrich Ebert, dør af blindtarmsbetændelse.
Det rammer Tyskland hårdt.
Han havde mindsket inflationen, og økonomien viste sundhedstegn.
Tyskland må vælge en ny præsident, og hagekorset gør comeback.
Nazistpartiet blev kort forinden tilladt igen -
- da det ikke længere betragtes som farligt.
Ludendorff, kandidat for DVFP -
- fik under én procent af stemmerne.
Ludendorffs nederlag var, hvad Hitler ønskede -
- da det fjernede hans største rival, som han havde støttet halvhjertet.
Han afslørede sit politiske instinkt, da han sagde:
"Vi gav ham dødsstødet."
Tyskerne vælger generalfeltmarskal von Hindenburg.
I 1870, som ung officer -
- overværede han kundgørelsen af det Tyske Rige i Versailles.
Han beroliger hæren og forener de konservative -
- hvilket bekymrer venstrefløjen og det øvrige Europa.
Hitler står klar i kulissen.
Nazistpartiet spreder sin cancer gennem hele Tyskland.
Det når op på 170.000 partimedlemmer.
Hitler forvandler sine stormtropper til en privat hær.
De bliver yngre og yngre, men tag endelig ikke fejl.
Denne paramilitære orden består af brutale fanatikere og mordere.
Deres nye uniform giver dem øgenavnet: Brunskjorter.
De imiterer Mussolinis sortskjorter, som med stor succes overtog magten.
Et andet symbol, som man lånte, var den romerske hilsen.
En udstrakt arm, efterfulgt af et gutturalt råb.
I Mussolinis tilfælde var det Viva el Duce.
For Hitler blev det, Heil Hitler, Hitler længe leve.
SA-uniformen blev skabt af udvalgte tyske designere.
Blandt dem var designeren Hugo Boss -
- som reklamerer for det i sine annoncer.
Hugo Boss, medlem i Nazistpartiet -
- står også bag de frygtindgydende uniformer, som SS bar.
Hitlers nye beskyttelsesenhed.
Han designer også hitlerjugends uniform.
Det er meget dyrt.
Pengene kommer fra menige partimedlemmer -
- og rige sympatisører, fx. Fritz Thyssen -
- hvis stålværker er klar til at fremstille nye våben.
Blandt dem var også Henry Ford, verdens største bilfabrikant.
Den antisemitiske Henry Ford støtter nazisterne -
- ved at skænke dem indtjeningen fra Fords bilsalg i Tyskland.
Hvert år på Hitlers fødselsdag -
- donerer Ford personligt 50.000 dollar. En stor sum på den tid.
Ford bliver den første udlænding, som dekoreres med den tyske ørn.
Sådan finansieres de enorme partikongresser -
- og propagandaen, som skal påvirke offentligheden og styrke medlemmerne.
På nazisternes banner står der: "Deutschland Erwache".
"Vågn op, Tyskland."
I 1927 vælger Hitler Nürnberg -
- en stærk nazibastion og en historisk vigtig middelalderby -
- med en wagnersk følelse med en kobling til middelalderens krigsherrer.
Hitler kalder Nürnberg sin ideologiske hovedstad.
Han vil også demonstrere partiets underkastelse for sin leder.
Denne personkult forstærkes af hans fotograf Hoffmans arbejde.
Han er altid i centrum og var nazist fra begyndelsen.
Han er en virtuos med sin Leica og altid tæt på sin leder.
Hoffman tog en række fotografier, som skal vise lederens private side.
De vil vinde kvindestemmer og gætter på, hvad de foretrækker.
I Hoffmans lille fotobutik studerer Hitler, inspireret af Wagner -
- og fascineret af operasangernes bevægelser -
- en række gestus, som udtrykker herredømme.
Han skal bruge dem til de første store nazistmøder.
Hitler siger: "Masserne er feminine og dumme."
"Kun følelser og had kan holde styr på dem."
Had. Det er præcis det, SA spreder i hele Tyskland.
De begynder med de jødiske kvarterer i storbyerne.
I dette fredelige samfund -
- overværer Stefan Zweig voldens tilblivelse.
Han skriver: "Det var fascisternes metode" -
- "men på tysk facon. De udførte det med militær præcision."
"Når fløjten lød, sprang SA lynhurtigt ned fra bilerne."
"De mishandlede folk med stave, og ved det næste signal" -
- "hoppede de op i bilerne og skyndte sig væk.
Men terroren giver dårlige resultater.
Ved valget i 1928 fik nazisterne kun 2,6% af stemmerne.
Under en million stemmer. Kommunisterne fik tre gange flere.
Centrumpartiet fik fire millioner, og Højre fem millioner.
Socialdemokraterne sejrede med 10 millioner stemmer.
Men i rigsdagen i Berlin -
- gav 2,6%, som for det meste kom fra landområder -
- nazisterne tolv nye medlemmer.
De gør stort indtryk, da næsten alle bærer SA-uniform.
Blandt dem gør Hermann Göring comeback.
Han blev såret i maven under kupforsøget -
- har taget på i vægt og er nu afhængig af morfin.
Nu gør Joseph Goebbels sin entré på den politiske arena.
Han holder fast ved en leveregel, som Nietzsche formulerede.
"Fanatisme er den eneste viljestyrke, hvorved de svage kan sejre."
Goebbels er ikke just høj, blond og arisk.
Han er lille og halter, og har lidt af mindreværdskomplekser -
- pga. hans klumpfod, men hans snuhed opvejer dette.
Han gør oprør mod samfundet og flirter med marxismen -
- indtil han møder Adolf Hitler.
Og da så Goebbels lyset.
Ved ikke at publicere ham har jøderne forpurret hans forfatterskab -
- og kommunisterne er ansvarlige for kaosset i samfundet.
Han sagde: "Vi går ind i rigsdagen som ulve i fårefolden."
Men offentligheden og rigsdagsmedlemmerne -
- forstår ikke vigtigheden af hans udtalelse.
Offentlighedens mening om nazismen udtrykkes i Frankfurter Zeitung.
"Hitler har ingen sammenhængende idéer, han er en farlig galning."
"Han er kommet her ved at følge krigsideologien."
"Han har tolket den primitivt, som om vi levede, da Romerriget gik under."
"Tyskland er ikke bekymret. Det ville kræve en katastrofe" -
- "hvis Hitler skulle have en politisk fremtid."
Historikeren Ian Kershaw skriver: "Uden depressionen i 1929" -
- "uden middelklassen, de liberale og konservatives kollaps" -
- "var Hitler forblevet en galning i den politiske udkant."
Men Hitler opgiver aldrig sin mission.
Vi vil fortsætte vor kamp -
- fanatisk og hensynsløst til vor død!
Oversættelse: H. Jensen www.primetext.tv